Made by CVStudio v.1.0.2.1 [Basketball Diaries CD2][SLO][23,976][77648][]
Zbudite se, g. Carroll. Kasneje je, kot mislite.
Super.
Kaj imamo? -Tri različne vrste. Katera so poživila?
Nisem vprašal. Mislil sem, da vidva vesta. -Super.
Mislita, da sem lekarnar? -Prav. Kaj bomo vzeli?
Črne in rdeče so poživila.
Ne, roza so. -Zakaj?
Roza barvo povezujem s svetlobo.
Črne so videti, kot da te vržejo na rit.
Mogoče je seconal. -Tiste so lepljive.
Sranje. -Pofukaj mamo, kurec. -Kaj naj? Koga?
Pomirita se. -Ne govori čez mojo mamo.
Daj mi klobuk. Tekma nas čaka.
Kar nekaj mi daj.
Veš, katera so poživila? Imamo samo tri vrste.
Skrijte tole sranje, preden pride Swifty.
Zakaj cvikaš? -Jebi se.
Ti tudi, važič.
Črno bom vzel.
Si prepričan? -Imaš boljšo idejo?
Ne. Toliko vem kot ti.
50 skokov. -Prav.
Tvoj prijatelj sem. -Te moram užgati?
In vzemi svojo malo podgano s sabo. -Kaj ti je?
Zakaj se tako obnašaš? -Veš, kaj je narobe.
Nekoč je šlo za košarko, zdaj pa samo še za fiksanje.
Zapravil boš priložnost. -Zakaj bi te poslušal?
Poslušaj me. Res sem ponosen nate.
Vse je v redu. Super si. Se vidiva v NBA.
Ste jih našli? -Nobenih drog ni bilo.
Hvala.
Sem rekel, da jih nimamo.
Mislite, da ste strašansko pametni, kaj?
Oba sta suspendirana za en teden.
Nikoli več ne boš smel igrati košarke tukaj.
Ne moreš mi dati noge. -Zakaj ne?
Ker jaz zapuščam ekipo.
In to šolo in celo pedrsko sceno. Zato.
Podpiram idejo. -Vajini odpovedi sta sprejeti.
Greš z nama?
Ja, se mi je zdelo. Greva.
Ne skrbi, Swifty. Ne bom te zašpecal.
V naslednjem življenju bom jaz držal loparček.
Ven!
Hvala lepa, Neutron.
Ni za verjet.
Kje so tablete? -Vrgli so naju iz šole.
V redu. Izgubila sva tablete.
Ne moreva več igrati košarke.
Koga briga šola. Izgubila sva tablete, vredne 40 $.
Vem, kaj je bilo. Policaji jih vseskozi jemljejo.
Ali se ga zadevajo ali pa jih prodajajo.
Kaj bom rekel mami, ko pridem domov?
Nič. Da boš hodil v šolo, ko se bo tebi zahotelo.
Greva.
Si kdaj prodajal tablete na šolskem dvorišču? -Ne.
Torej so se vsi zarotili proti tebi. Kajne?
Mogoče. -Mogoče pa ne. Je tole tvoje?
Kaj je to? Vitamini?
Jebi se. -Ven iz moje hiše!
Res to hočeš? -Ven!
Ne boš se tako pogovarjal z mano!
Če si res to želiš, potem grem. Prav?
Kaj delaš? -Odhajam.
Vse vzemi. Na. Ti bom pomagala.
Hočeš, da grem? Umakne se mi.
Ta strup te bo ubil! -Grem! -Ubil te bo!
Ne morem gledati, kako se ubijaš.
Nikoli več me ne boš videla. Zapomni si to.
Ne govori tega, Jim.
Tisto so bile sanje, ne nočna mora.
Čudovite sanje, ki si jih še predstavlajati nisem mogel.
Poleg mene je bilo dekle, ki ni bilo lepo,
dokler se ni nasmehnilo.
Nasmeh je priplul do mene in z njim vroč val.
Vpil se je v moje telo, vse do konic prstov.
V barvnih žarkih.
Takrat sem vedel, da tudi zame nekje obstaja ljubezen.
Rabili smo toliko denarja, da smo ohranili trezne glave.
Na srečo je najti denar v New Yorku tako,
kot dobiti fuk na maturantskem. Lahko.
Kurčev Pedro! -Kaj ti je?
Pazi na cesto. Kmalu bi nas ubil.
Za avto sem dobil 1500$. Če bo sesut, ne bo nič vreden.
Kupimo nepakirano robo, da zaslužimo več denarja.
To je 500 za dozo. Nonstop bomo zadeti.
Ne vem, mogoče grem v Portoriko.
Se malo sončit in obiskat mojo pičko.
Kakšno pičko?
Nisva še videla njene slike. Ima 300 kil, kajne, Jim?
In brke, gostejše od svojega očeta.
Tvoja mama.
Sploh ne obstaja.
Sranje.
Brat bo poskrbel za avto.
Pedro, zbudi se!
Vse nas boš pobil! Kaj delaš?
Naj jaz vozim?
Ti vozi, Mickey. Resno mislim.
Če bo samo malo opraskan, me brat ubije.
Ven iz govorilnice! Ven!
Mudi se mi. Kje je avto?
Tudi jaz sem vesel, da te vidim. Tam je.
Saj si to hotel. -Proč z rokami!
Obupni ste videti.
Kje je moj avto? Odvlekel bo avto!
Pokaži mi znak!
Tukaj je. Piše 'ODVLECI STRAN'.
Saj znate brati! Nalomiti bi vas moral.
V eni uri ti lahko priskrbim avto.
John Halligan čaka na avto. Iz postelje sem ga vrgel.
Za kakšnega pa me bo imel?!
Preveč si neumen, da bi bil moj brat!
Bi me rad razrezal? Umakni se!
Veliki frajer si, kaj?
Daj mi en požirek.
Steklenico obrišeš, preden začneš piti?
Da pa bi delil stvari z Mickeyjem, še pomisliš ne.
Misliš, da se boš nalezel s steklenice, z injekcije pa ne?
Briga me.
Glavni štab. Dom vseh narkičev in pijancev
od Štirinajste do Boweyjeve.
Kot nekakšna all star ekipa.
Prejšnji dan mi je težila moja mama.
Sveta Marija in Jezus, zakaj ne greš v cerkev?
Zaupaj se božjim rokam. In tako sem storil.
Rekel sem si, zakaj ne, zate sem šel.
Peta maša, kor. Prva stvar, ki jo vidim poleg oltarja,
so tiste male rdeče steklene sveče,
ki smo jih uporabljali v parku za prekuhavanje.
In potem pride ministrant
z ogromno svečo.
Nad njo sem si predstavljal ogromno žlico
in na njej kot nakupovalne vreče velike doze z drogo.
Duhovnik je začel mahati s kadilom.
Dim se je privalil in končno prišel do mene.
Le od kod poznam ta vonj?
Sem v svoji sobi. To je isti vonj.
Vonj najboljše robe med prekuhavanjem.
Isti. -In potem?
Domov sem šel.
V stranišče.
Potegnil sem robo iz notranjega žepa.
In se ga zadel.
Obožujem ta obred.
Marija, če me lahko slišiš,
prosim te, da napolniš Jimovo srce z ljubeznijo.
Potrebuje jo.
Ljubi Bog
pazi na mojega sina.
Potrebuje te.
Samo poskrbi zanj. Jaz bom že nekako.
Rada te imam, Jim.
Imaš kaj? Si čist?
Beži. -Daj no.
Si videl Pacota?
Imaš kaj?
Pridi sem. Jaz bom poskrbel zate.
Kaj praviš na to?
Niti za celo vrečo ne, prasec.
Krasen si videti. Kdo te je balzamiral?
Rada bi delila s tabo.
Povsod sem pogledal.
Vedno sem si želel uporabiti sirup.
In profesionalne zajemalke za sladoled.
Ne prisilite me v to! Ustrelil se bom!
Kaj je?
Pridi! -Ne delajo več takih kot včasih.
Odpri od strani.
Drobiž? Sranje!
Zaklenjena je. Gremo. Pridi, Pedro. Gremo!
Pridi, zaradi tebe nas bodo še ulovili.
Policaji bodo prišli.
Bi bil rad frajer? Še enkrat nagni...
Razstrelil ti bom možgane po celem pultu! Gremo!
Pridita! Gremo! Ne nori!
Ne zajebavaj se z mano, prasec!
Zakaj si to naredil?
Zaradi njega nas bodo ujeli. Policaji so na poti.
Stoj! Stoj! Ulezi se!
Ničesar nisem storil!
Židek ima denar v štunfu.
Vem, da si jezen zaradi Pedra. Ni šlo drugače.
Ujeli bi naju. Ne bi smel pretiravati.
Kaj je narobe? Vaju je mama našeškala?
Kako smešno. Dve kokakoli.
Si v redu? -Kelnar, umakni se.
Slabo mi postaja. Rabim denar za robo.
Me razumeš?
To je Neutron. Študentska liga.
Tudi midva bi lahko igrala v tej tekmi.
Koga briga.
... štipendijo. Upam, da se bo izšlo.
Slabo mi bo postalo. Ven moram in dobiti denar.
Ne razmišljaj o njem. Greva?
Zunaj se dobiva. Slabo mi postaja.
Se dobiva zunaj?
Lahko pozdravim mamo? Živjo, mami.
Najlepša hvala.
Kam greš?
Kaj hočeš? Veš, koliko je ura?
Sta Cuzi in Muzi tukaj? -Kdo, za vraga, sta to?
Pozdravljeni. -Ga poznata?
Ne, očka.
Ven. Izgini.
Oprostite, gospod. -Naj se to ne ponovi več.
Drekač! Zafukanec! -Kaj te muči?
Moji punci si prodal sranje, ki bi jo kmalu ubilo.
Nisem jaz kriv, če ne zna z drogami.
Hočem nazaj svojih 20!
Ne vračam denarja. To niso hladilniki.
Lahko se zmeniva za en res dober mehiški haš.
Mi boš vrnil denar ali greva ven?
Če greva ven, bo nekdo najebal.
Saj sem ti rekel.
Zadnje čase je bilo težko pisati.
Strašna odrevenelost in nato, iznenada, pride.
V čudovitih delčkih ali pa strašnih sanjah.
Kot pri dremežu.
Reggie, si ti? -Kdo drug.
Nisi mrtev. Ne še.
Ni slabo. -Vrni mi.
Zakaj je vse mokro? -Ker si se poscal.
Nisem ti dovolil, da ga lahko bereš. Si stikal?
Ven moram. Kje je jakna?
Ni za kaj.
Zakaj naj bi se ti zahvalil?
Ker si ležal ves zmrznjen v snegu.
Kje je? -Kaj?
Dobro veš, kaj mislim. Kje je?
Misliš tole?
Vrni mi.
Prerezal ti bom vrat. Vrni mi.
Vrni mi! Resno mislim!
Vrni mi!
V enem dnevu sem ti dvakrat rešil življenje. Razumeš?
Pustiti bi me moral ležati v snegu.
Daj mi denar za drogo.
Ne bom ti ga fafal.
Kdo sploh hoče, da mu ga fafaš?
Samo poglej se. Poglej se!
Zakaj to delaš?
Ker je nekoč nekdo pomagal meni.
Vedno plačam svoj dolg.
Reggie?
Samo malo mi daj.
Samo malo rabim.
Ne razumeš? Boli.
Reggie, ven moram. K mami moram.
Moraš me spustiti.
Boli.
Sranje!
Moraš mi dati. Moraš...
Zbudi se. Ne moreš spati cel dan.
Hvala.
Kaj se ti je zgodilo?
Kaj misliš? Nek prasec me je ustrelil.
Spravil me je k pameti.
Zjutraj se vrnem. Uživaj.
Če te zgrabi panika, začni pisati o meni.
Malce sem bil prizadet, ker me nisi omenil.
Ti je všeč moje pisanje?
Že štirikrat sem ti povedal. Naj te še na rit kušnem?
Mi narediš uslugo? Prinesi mi dozo.
Osamljen sem.
Ne samo jaz. Vsi smo.
Osamljeni za vedno.
Kdo je na koncu večnega predora, kamor tečem?
Po Peti, ki je tapecirana z nebotičniki.
Po vseh tistih čudovitih potovanjih
je to grdo potovanje.
Se me spominjaš?
Krasna si videti. -Hvala.
Še videvaš koga iz stare klape? -Kaj bi rad?
Imaš kaj? -Ne.
Petaka mogoče? Da si malo opomorem.
Daj no. Prosim. -Zakaj pa ne?
Povsod sem iskal. -Samo dvajset imam.
Tudi dvajsetak je v redu. Zelo bi mi pomagala.
Dvajset hočeš? Vzemi in si kupi nekaj prestic!
Prasica!
Kurba! Vseeno, kako si oblečena. Še vedno si kurba!
Utihni! Sebe poglej!
Si obupan, kaj? Kdo je zdaj kurba?!
Ne govori tega, prasica!
Kdo se zdaj komu smeje?!
Ne igraj se z mano. Poznam te!
Kako kaj? -Kako si?
Si kaj dobil? -Ne. Pa ti?
Okoli 35 $.
Kje si jih dobil?
Oropal sem nekega kretena na podzemni.
Za 35 $ sva zadeta dva dneva. -Kje bi lahko dobila robo?
Videl sem nekaj dilerjev. Kupiva lahko. Greva pogledat?
Zakaj morava vedno kupovati na cesti? Veš, da je sranje.
Misliš, da je to on?
Si ti Pino? -Hočeš kaj?
Ja. Bi lahko dobila mamila?
Lahko tukaj opravimo? -Mamila hočeta? Denar.
Tukaj je.
Najprej hočem poskusiti. -Se hecaš?
Pa hitro. -Polno je policajev.
V redu. Štiri za 35.
Pohiti. Kaj je?
Morala bi poskusiti. -Saj sva. Kje bova segrela?
Ne zaupam mu. -V redu je. -Jebenti.
Poskusi. -Kaj je?
Nategnil naju je. Prekleta svinja.
Ne! Odloži jo!
Ubil ga bom!
Ne prisili me v to. Kaj je?
Hočem denar in doze.
Ubila sva ga.
Midva? Še dotaknil se ga nisem.
Ne vali tega sranja name. Predaleč si šel.
Kaj govoriš? Nategnil naju je! Zaslužil je!
Je mrtev? -Seveda je. Padel je šest nadstropij globoko.
Jaz grem!
Kdo je? -Mama, odpri.
Prosim, mami.
Mami?
Mami, si doma? Si ti, mami?
Si tukaj?
Pomagati mi moraš.
Daj mi nekaj denarja.
Daj mi pet, ne, deset, ne, dvajset dolarjev.
V težavah sem.
Me slišiš?
Te. Ne morem ti pomagati.
Poslušaj. Posoditi mi moraš nekaj denarja.
Ne morem.
Zakaj ne? Ničesar takega ne bom zagrešil.
V mesto moram za nekaj časa. V težavah sem.
Pomoč potrebujem, zato rabim denar.
Me primeš za roko? -Ja.
Mi daš malo denarja?
Daj mi malo denarja. Ne zajebavaj se!
Ne morem.
Daj mi ta kurčev denar. Kaj delaš? Tvoj sin sem.
Nimam sina. -Ne zajebavaj se!
Daj mi denar!
Odpri mi! Noter hočem!
Odpri! Denar rabim.
Obupno ga potrebujem.
Nekdo vlamlja v moje stanovanje.
Ima nož.
Ne veš, kaj mi delaš.
Trpim.
Kako si lahko to storila svojemu sinu, prasica?
Prekleta prasica!
Odpri mi. Vse bom naredil. Priden bom.
Priden bom, samo odpri mi.
Stran!
Kurbe!
Jebi se! Mama, ne delaj mi tega.
Mami!
Dobil sem pol leta na Rikerjevem otoku.
Zaradi ropa, napada, upiranja aretaciji in posesti mamil.
Na zdravljenju sem se prepotil.
In ostal čist.
Notri je lažje dobiti mamilo kot na cesti.
Hudo je bilo.
Bral sem dnevnike in se spraševal, kako da sem še živ.
In če mi je sploh mar.
Naj samo povem, da sem končal s pedri v kopalnici.
Naj povem, da pazniki ne bodo iztisnili iz mene
niti kapljice krvi več.
Naj povem, da sem razmišljal samo o trapastih mamilih.
Lepo je, če imaš botro. In botra.
Zanimalo me je, kdo so moji botri.
Mama me noče obiskati.
Torej bom počakal, dokler ne pridem ven.
Kdo je?
Jaz. -Pedro?
Kako si? -Slišal sem, da se boš vrnil.
Prišel sem te pozdravit.
Oprosti zaradi tiste noči v slaščičarni.
Popravni dom je bil čisto v redu, zato se ne sekiraj.
Si slišal za Mickeyja? Nekoga je vrgel s strehe.
Grozi mu od 5 do 15 let zapora. -Sranje.
Nekaj imam zate.
Dozo najboljše robe.
Ti in jaz. Tako kot včasih.
Ne morem.
Bomba bo.
Nekaj moram opraviti. Greš z mano?
Ne. Grem. Saj veš, kako je.
Pazi nase, mali.
Se vidiva.
Obstaja več vrst džankijev.
So bogati tipi, ki se ga zadanejo vsake toliko.
Vedno imajo dovolj denarja, da gredo na obalo,
ko začutijo, da so se približali meji.
Pocestni džankiji sovražijo take kurce.
Znosni so samo zaradi svojega denarja.
Tukaj je še srednji razred. Taki so kot ostali.
Dobri so samo zato, da odprejo staršem oči,
ki pritisnejo na vlado, naj ukrepa.
In na koncu so tu še otroci z ulice.
Zadevati se ga začnejo že pri kakšnih 13.
'Vse imamo pod nadzorom. Nikoli ne bomo odvisni.'
To ne gre tako. Jaz sem živ dokaz za to.
Na koncu postane zadevanje nujnost, tako kot služba.
Čas postane samo bleda senca.
Jim Carroll je pri 17 letih dokončal Košarkarjev dnevnik.
Pri 22 je objavil tri pesniške zbirke in posnel štiri albume.
Trenutno živi v New Yorku, kjer še naprej piše.
Je priznan pesnik, igralec, glasbenik in romanopisec.
Obdelal: BobiBajsek